Numele meu este Melinda Gordon.
Tocmai m-am căsătorit.
M-am mutat într-un orăşel.
Şi mi-am deschis un magazin de antichităţi.
Aş putea fi la fel ca tine.
Doar că de când am fost mică, am ştiut că pot vorbi cu morţii.
E în regulă, dragă.
"Spirite legate de pământ" le spunea bunica mea.
Au rămas aici, pentru că nu şi-au încheiat "afacerile" cu cei vii.
Şi vin la mine să-i ajut.
Pentru a vă spune povestea mea, trebuie să v-o spun pe a lor.
Totul e de vânzare, cu excepţia statuietei lui Buda şi a acestor picturi.
Nu avem unde să le expunem pe toate în magazin.
Ne gândeam să le facem nişte poze, şi să vindem obiectele mari pe internet.
Excelent. Scuzaţi-mă.
Alo? Bună, Roger. Poţi să aştepţi o secundă?
Vreţi să mergeţi şi la etaj?
Alo? Nu, nu pot.
Cel târziu la ora 15:00.
Atunci vorbim când mă întorc.
Bine, Roger. Anunţă-mă. Mulţumesc.
Urăsc să propun asta, dar ar fi mai bine
să vinzi casa la firma de licitaţii Sotheby.
Nu am timp să mă ocup.
Mai bine o vând unui localnic.
Care să fie alături de comunitatea de aici.
Suntem impresionate. Ai făcut inventarul ceva mai bine ca noi.
Te-ai descurcat bine.
Asta e o casă minunată.
Te superi dacă te întreb de ce te muţi?
Simt că am nevoie de o schimbare,
iar aşa o să fiu mai aproape de serviciu.
Vrei să vezi bebeluşul?
E bine? Da.
Jessie m-a surprins pentru următorii 10 ani.
E aşa drăguţă.
E o jucărie. Este foarte cuminte.
Scuză-mă.
Ce se întâmplă?
Ce e?
N-am plecat din Grandview.
- Îmi cer scuze. - Cine sunteţi?
Eu sunt Andrea Moreno. Cataloghez antichităţile Christinei pentru vânzare.
Arăt ca o antichitate pentru tine?
Nu.
Cred ca ai greşit uşa.
Aveţi dreptate.
Ei bine...
acum o să plec.
Nu-i spune Christinei că ai văzut-o pe bonă fumând.
Promit să nu-i spun.
Melinda.
Ce faci?
Uşa era deschisă.
Nimic din această cameră nu e de vânzare.
Nu vrei să vorbim în birou? Am o mobilă grozavă din anii '50.
Super. Îmi plac astfel de piese.
Ghost Whisperer Episodul 17 - Micul demon
Traducerea şi adaptarea iaur
Suntem ocupate până peste cap.
Înţeleg. Dar îmi plac astfel de obiecte.
Iţi imaginezi că dacă vindem toate astea, plus cele online?
Da. Sotheby ne-a recomandat pe noi.
Dumnezeule. Este extraordinară, Christine.
E aşa finuţă.
Crezi că e puţin timidă?
Nu, e surprinzător de simpatică.
Probabil pentru că i-a luat hăinuţe după
sfaturile din reviste, şi îi ereau cam mici.
Ai citit despre bebeluşi?
Şti că a pierdut un copil?
Nu-mi amintesc să fi citit nimic despre asta.
Am văzut o cameră plină cu jucării de băieţi la etaj,
şi nici un băiat.
E divorţată. Poate că e la fostul ei soţ.
Nu, am simţit o prezenţă
acolo.
Nici un spirit, doar jucăriile care au prins viaţă.
Dar nu erau aşa îngâmfate ca cele din simpaticul film de la Pixar, "Toy Story"...
O, nu.
Erau
ameninţătoare.
Uau. Ce crezi că vroiau?
Nu ştiu. O să mă întorc acolo mai târziu să-l caut pe băiat.
Sfatul meu e,
să ai grijă cu bona. Tipele astea sunt cam ciudate.
E aşa de trist. Vroiam să-l mai prind pe soţul meu.
Nu l-ai văzut de dimineaţă?
A plecat înainte să mă trezesc.
De ce nu treci pe la el să-l saluţi?
Pentru că nu vreau să-l deranjez. Pe de altă parte,
mi-a promis că îşi ia liber mai devreme şi luăm o cină romantică.
Nu te mai simpatizez deloc.
- Scuzaţi-mă, doamnă. - Bună ziua. Vă pot ajuta cu ceva?
Bună. Christine e aici?
Nu. A plecat din oraş. Vine înapoi mâine seară.
Trebuia să lase nişte cutii pentru mine.
Da! Intră.
Am lăsat copilul în bucătărie.
Bună, scumpete!
Iei masa?
Cartofiori dulci.
Favoriţii mei.
E aşa cuminte.
Da, aproape tot timpul.
Dar ţipă ca din gură de şarpe când vrea ceva.
De când lucrezi la Christine?
De câteva luni.
Ultima bonă a renunţat pe neaşteptate.
Şti de ce a plecă Christine din oraş?
Mi-a spus că-i lipseşte viaţa din marile oraşe.
Ai dreptate. Vrea să fie mai aproape de birou.
Aici a avut multe experienţe neplăcute.
Amintiri dureroase.
Amintirea fiului ei?
Ţi-a spus despre Daniel?
Ei bine...
am văzut camera. Nu m-a lăsat să intru, aşa că presupus că a avut un băiat...
Să pierzi un copil?
Nu ştiu.
Nu ştiu cum ar putea cineva să treacă prin aşa ceva.
Cred că nici tu nu ai putea.
Cred că ai face ca şi Christine, să încerci să mergi mai departe.
Soţul ei nu a avut nici o problemă cu asta.
Şi-a luat o slujbă în Japonia imediat ce s-a născut al doilea copil.
Cred că divorţează prin FedEx.
Ce s-a întâmplat cu băiatul?
Taci!
Eşti bine?
Se întâmplă multe lucruri ciudate în casa asta.
Da.
Mi-am dat seama.
Unde eşti?
Jim?
Să înceapă povestea de dragoste.
Hei, frumoaso. Vino aici.
O să mă apuc de gătit.
- Pari foarte pornit. - Sunt.
Şti ce? Asta e ridicol.
De ce nu laşi pe altcineva să facă schimbul ăsta?
M-am oferit voluntar.
De ce?
Încerc să fac nişte bani din asta.
- Pentru ce? - Pentru viitor.
Bine.
M-am trezit. M-am alarmat.
Hei! Vrei să pregăteşti masa?
Am minţit. Cred că am visat.
Şti ce? A început să-mi placă să gătesc.
Dacă nu a-i lua mereu cu asalt bucătăria, aş avea timp să pregătesc.
Ce vrei să bei.
Bere.
Îţi aminteşti de clienta despre care ţi-am povestit?
Creatoarea de modă?
L-am văzut azi pe fiul ei mort.
Jim!
Ce?
Vroiam doar...
să memorez,
aranjamentul mobilei din cameră.
Sunt treaz.
Sunt foarte treaz.
Lasă robotul să răspundă.
Alo.
Cine are grijă de copil?
Ţi-e bine? Masa? Nu?
Scuze.
- Te pot ajuta? - Nu ştiu. Te iubesc.
Şi eu te iubesc.
Drace! Hai termină odată de vorbit la telefon.
E în regulă.
Copilul e cuminte.
Dar mama ei.
Dumnezeule. M-ă tratază de parcă aş fi soţia ei.
M-a pus să-i fac cumpărăturile, să-i iau hainele de la spălătorie.
Mai lipsea să-mi ceară o ţigare cubaneză şi un masaj la picioare.
Copilul e bine.
Locul e excelent.
Mi-a promis!
Stai un pic. Plânge micuţa.
O să te sun înapoi.
Gata. Nu e nimic.
Hei. Hei. Hei.
Tu eşti. Bună.
E în regulă.
A fost ciudat, nu?
A fost ciudat, dar totul a revenit la normal.
A dispărut? Nu.
A trecut.
Ce te nelinişteşte, micuţo?
A trecut.
Cine e acolo?
Cine e?!
Ce vrei?
Lasă-mă în pace!
Pleacă!
Ce vrei?
Lasă-mă în pace!
Georgina!
Georgina?
911, ce urgenţă aveţi?
Da, este o urgenţă. A avut loc un accident.
Georgina!
Nu vreau s-o las singură la spital.
E puţin ameţită, dar şi-a revenit.
Nu e chiar momentul romantic pe care mi l-am imaginat.
- Scuze. - Nu ai de ce.
- Mă bucur că m-ai chemat. - Micuţa e bine?
Da. Nu mai plânge.
I-am dat un joc de cuvinte încrucişate. Se pare că ia dat de lucru.
Încă o fată care te place.
Şti cum să dai de Christine?
Numărul ei e în bucătărie.
I-am lăsat un mesaj pe mobil şi altul secretarei.
Mulţumesc.
Trebuie să plec, Jim.
Eşti sigur că nu s-a întâmplat nimic ciudat? Vreun spirit furios sau altceva?
Nu te îngrijora, bine? Totul e în regulă.
Ce e?
Nimic.
S-a trezit şi a vomitat.
Eşti un sfânt. Te sun.
Atunci vorbim.
Hei.
Uite ce-ai făcut.
Georgina?
E ceva în casă.
Ce?
A fost băiatul. El mi-a făcut asta.
Georgina, trebuie să te odihneşti.
E un demon rău.
Ai grijă de micuţă.
E în pericol.
O să am grijă.
Bine?
- Melinda? - Da.
Mulţumesc lui Dumnezeu!
Ce s-a întâmplat? Ce face micuţa?
Nu te îngrijora. Fetiţa e bine.
Georgina a avut un accident. A căzut pe scări.
- Unde e Jessie? - E cu soţul meu.
- Cu soţul tău? - E paramedic.
E în siguranţă cu el.
Nu înţeleg, Melinda. Cum de eşti implicată în asta?
Am trecut pe la tine pe acasă mai devreme,...
ca să-mi iau poşeta,...
pentru că mi-o uitasem la tine, şi...
am văzut-o pe Georgina căzând.
E bine?
O să se facă bine. Doar că a fost un accident bizar.
E un coşmar. O să mă întorc cu următorul avion.
Acum mă întorc la tine acasă, şi o să te aştept acolo.
Melinda, poţi să ai grijă de ea?
Am strâns bani de maşină, lucrând ca bonă în liceu.
Înţeleg că răspunsul este afirmativ.
O să avem grijă de ea, bine?
Vino acasă cât poţi de repede.
Mulţumesc foarte mult, Melinda. Mulţumesc pentru tot.
Cauţi ceva?
Ştiu că eşti aici.
Unde e?
Ce vrei să faci cu micuţa?
Nu trebuia să adormi.
Jim?
Unde eşti?
Hei.
Iubitule, am fost îngrijorată.
Eşti bine?
Da.
Totul e în regulă.
Spiritul băiatului mi-a cam dat dureri de cap, dar
altfel, totul este în regulă.
Eşti foarte încântat de micuţă.
Îi place să se joace.
Ai dormit?
Da,s-a trezit acum câteva minute.
Îţi pierzi timpul, Daniel.
Ne urmăreşte?
A fost aici. Dar a plecat...
deocamdată.
Crezi că e periculos?
Dacă nu îl vezi, s-ar putea.
Cât timp timp o să fiu cu ochii pe el, iar pe Jessie n-o s-o las singură, n-o să se întâmple nimic.
Christina o să se întoarcă cu primul avion de dimineaţă.
Aşa că,
ce facem?
Avem grijă de copil în schimburi, da?
O să stau cu el,
să văd dacă pot vorbi cu Daniel. Du-te să te odihneşti. Se vede că eşti obosit.
Bine.
Noapte bună.
Nu plânge. O să-ţi fac un biberon.
Poţi avea încredere în mine.
Nu vreau să-ţi fac rău.
Melinda.
Păianjenul Itsy Bitsy s-a ascuns în burlan.
A venit ploaia şi păinjelul a fost luat de apă.
A ieşit soarele şi apa de ploaie s-a evaporat.
Păianjenul Itsy Bitsy s-a ascuns iar în burlan.
Ce privelişte minunată.
De ce nu dormi?
O să plec la muncă peste puţin timp.
Dă-mi-o şi mine.
Ce faci fetiţo?
Sunt impresionată.
Bine.
Stai aici.
Cuminte ca un gîndăcel în păturică.
Aşa îmi spunea mama.
Te pune pe gânduri, nu-i aşa?
Da.
Cum altfel?
O să fi o mamă grozavă, şti asta?
Nu suntem pregătiţi.
- Nu e încă momentul. - Ştiu că am hotărât să mai amânăm.
Doar că...
uneori mă întreb ce aşteptăm
Să terminăm casa, pentru început.
Avem atâtea de făcut.
Muncă, economie la bani.
Lucrez şi peste program.
Tu chiar vrei asta.
Mi-a trecut prin cap.
Doar că...
nu e încă momentul.
Când?
Nu poţi face asta la comandă.
Inima îţi spune când a venit momentul,
nu contul din bancă.
Nu am ajus încă acolo.
Mai bine plec la muncă.
Te sun.
Nu-i face rău.
Tu să nu-i faci rău.
Vroiam să te ajut. De ce mai eşti încă aici?
Aici locuiesc.
Asta e casa mea.
Dar nu mai locuieşti aici de ceva timp. Nu ţi-ai dat seama?
Mama ta vrea să plece de aici din cauza ta.
O izgoneşti.
Oricum vine rar pe aici.
Serviciul este pe primul loc pentru părinţii mei.
Mă tratau de parcă eram invizibil.
Mereu mă lăsa acasă cu bona.
Multe mame muncesc din greu.
Nu înţelegi!
Opreşte-te!
- O sperii pe sora ta. - Lasă-mă în pace!
Daniel?
Gata, iubito.
A trecut.
Ştiu că e greu să nu mai fi lângă mama şi sora ta,
dar acolo o să-ţi fie bine.
Nu mă duc acolo.
Cu asta doar îţi faci rău ţie şi celor din jur. Asta vrei?
Nu plec până când n-o găsesc.
Pe cine?
Suzanne.
Cine e ea?
Bona care a avut grijă de mine.
E importantă pentru tine?
Importantă...
M-a privit cum mor.
Melinda!
- Melinda! - Am venit.
- Dumnezeule. Am fost foarte îngrijorată. - Totul e în regulă. Micuţa e bine.
A dormit aproape toată noaptea.
Georgina cum se simte?
Bine.
Nimic rupt. E un miracol. Doar nişte contuzii.
Cred că o să mă dea în judecată.
Îmi pare rău.
Ţi-am lăsat probabil impresia că sunt prea dură.
Nu. Ştiu că eşti foarte ocupată.
Munca asta e foarte imporantă pentru mine.
Vreau să nu-i lipsească nimic, mai ales acum când tatăl ei a părăsit-o.
Asta am vrut şi pentru fiul meu.
Georgina mi-a spus că ţi-ai pierdut băiatul. Condoleanţe!
Soţul meu şi cu mine am fost...
distruşi.
Să-l pierzi aşa. Nu am putut să ne revenim. Nu am ştiut ce să facem.
Am crezut că dacă mai facem un copil o să ne revenim.
Dar nu s-a rezolvat nimic.
Ted nu şi-a putut revenii.
Îmi pare foarte rău.
Dacă pot să fac ceva pentru tine, să-ţi plătesc pentru timpul petrecut cu micuţa?
Nu. Sunt fericită că s-a rezolvat totul.
Trebuie să mă revanşez cumva.
Ar fi ceva.
Ai avut o altă bonă înainte. Suzanne.
Şti unde o găsesc?
Cine ţi-a spus de Suzanne?
Georgina... ţi-am mai spus.
În cazul în care vreo prietenă are nevoie de o bonă
Spune-i piretenei să mai caute. Nu o vrea pe Suzanne.
Crezi că Suzanne e responsabilă pentru moartea lui Daniel?
Nu ştiu, dar oricum, vreau să aflu.
Pentru că Daniel vrea să se răzbune.
- Sună cam îmfiorător. - Este foarte supărat.
Mi-aş fi dorit să mă suni astă noapte. Aş fi fost fericită să ajut.
A venit Jim. Oricum, a fost suficient.
Am înţeles. Ai vrut să experimentezi pe viu obscena fantezie de a fi bonă.
Cu greu. M-a văzut cu copilul în braţe şi a început să-mi spună că ar trebui să facem şi noi unul.
- Ce excitant. - Nu chiar.
Haide, Melinda. Mereu când vezi un copil, eşti extaziată.
Asta nu înseamnă că vreau să-mi măresc de mâine familia.
Asta e.
Procrează când doreşti. Nu-mi pasă.
Îmi pare rău. Sper să nu înceapă să facă presiune asupra mea cu asta.
Şti ce? Sunt depăşită de situaţie. E o mare responsabilitate.
Nu te grabi cu asta. Va înţelege.
- Am găsit ceva! - Ce?
Un ziar în care scrie de moartea lui Daniel.
Scrie cum a murit?
Nu. Poliţia spune că a fost un accident.
Dar am aflat numele de familie al Suzannei.
Domnul Richards?
Da?
Suzanne e aici?
Cine întreabă?
Mă numesc Melinda Gordon. Sunt prietenă cu Christine Greene.
Of, nu.
Te rog, nu vreau să vorbim despre ce s-a întâmplat.
Ai idee cât de mult a fost afectată soţia mea de moartea băiatului?
Poate o pot ajuta.
Cum?
Spune-mi doar unde o găsesc.
Mă vezi.
Trebuie să mă ajuţi.
Haide doamnă. Te-am observat cum m-ai privit în ochii.
- Nu acum. bine? - Da, te rog.
Vreau să-i transmit un mesaj soţiei. Locuieşte de ceva timp.
Ai idee de cât timp mă tot plimb pe aici?
E deprimant.
Este absolut monoton, ca să nu mai vorbim de miros.
Apă oxigenată şi amoniac. Nu mai suport.
Ai dreptate.
Băiatul are nevoie de tine.
- Ce sunt eu, un copac? - Şti ceva?
Vreau să mă ajuţi s-o găsesc pe Suzanne Richards.
Acum ai nevoie de mine?
Este îngrijitoare, la bătrâni.
Mă ajuţi să vorbesc cu soţia mea, sau nu?
Dacă mă ajuţi s-o găsesc pe Suzanne, te ajut şi eu, bine? Promit.
- Nu pot să cred. - Te rog?
Lucrează la etajul 2.
Acum schimbă aşternuturile.
Da!
Bună.
- Cine esti? - Melinda Gordon.
- Eşti bine? - Da, aşa cred.
Nu ştiu ce s-a întâmplat.
Scuze. Dar ce doreşti?
Eşti Suzanne, aşa e?
Sunt prietenă cu familia Greene.
Aş vrea să vorbim despre Daniel.
Nu ştiu ce vrei, dar nu vreau să vorbesc depre Daniel.
El vorbeşte despre tine.
- Daniel a murit. - Daniel e aici.
Cine dracu eşti tu?
Cineva care încearcă să te ajute.
Ştiu că e greu de crezut, dar Daniel e aici,
spiritul lui şi mi-a spus că n-o să treacă în lumea cealaltă până când nu vorbeşte cu tine.
- O să chem paza. - Nu face asta te rog.
Te reţin doar 5 minute. Poţi fi în pericol.
Poartă brăţara pe care i-am făcut-o eu.
Pe asta mi-a făcut-o ea.
El spune că porţi brăţara pe care ţi-a făcut-o el,
iar el o poartă pe cea făcută de tine.
Nu înţeleg.
Întreab-o dacă îşi aminteşte ce s-a întâmplat în acea zi.
Vrea să ştie dacă îţi aminteşti ce s-a întâmplat în ziua în care a murit.
Dacă îmi amintesc? Ce fel de întrebare e asta?
Mereu îmi amintesc.
El vrea să-mi spui şi mie.
Ştiu doar ce s-a întâmplat după.
După ce?
După ce ea s-a dus sus s-o vadă pe Christine.
Era sâmbătă, ziua mea liberă,
dar Christine m-a rugat să-i fac puţină curăţenie prin casă.
L-am auzit pe Daniel. Era supărat.
Cobora în fugă scările.
Daniel?
Daniel!
Daniel! Stai! Ce faci?!
Daniel!
Dar când am ajuns eu, era prea târziu.
L-am văzut murind.
A murit chiar în faţa mea, uitându-se la mine.
Mie mi-a spus ultimele cuvinte.
Iar Christine
era chiar în spatele meu.
Să ne ajute cineva!
Totul s-a terminat în mai puţin de un minut.
Nu-mi pot scoate din cap imaginea acelei maşini,
imaginea figurii ei, figurii Christinei.
Uneori mă trezesc gândindu-mă
Trebuia să-l opresc cumva. Trebuia să fac ceva.
Poate dacă aş fi fost mai rapidă.
Mama crede că Suzanne
ar fi trebuit să facă ceva să mă oprească,
dar greşeşte.
Nu putea face nimic.
Nu am învinovăţit-o pe ea niciodată.
Ea era singura persoană căreia îi păsa de mine,
singura persoană
căreia îi păsa cu adevărat.
Mă făcea să râd. Când eram speriat.
Stătea cu mine ore în şir, jucându-ne cu trenuleţele.
Ce?
- Ce s-a întâplat acolo? - Un moment.
M-a ajutat să le dau nume şi să-i pun la lucru, pe figurinele din orăşelul de jucării.
Toţi aveau relaţii bizare în orăşelul Bakersville.
El vorbeşte despre Bakersville.
E aici.
Bakersville, a fost un adevărat sălaş al şmecherilor.
Spune-i că nu m-ar fi putut opri.
Nu era treaba ei.
Nu în acea zi.
El vrea să şti că nu eşti de vină pentru ce s-a întâmplat.
Nu puteai face nimic.
Daniel, îmi lipseşti foarte mult.
Spune-i că şi ea îmi lipseşte.
Şi tu îi lipseşti lui.
Plânge.
Nu plâng!
De ce îngrijeşte bătrâni acum?
Vrea să ştie de ce nu mai ai grijă de copii.
Nu mai sunt în stare să stau prin preajma copiilor. E mai bine aşa.
Ce doreşte el?
Vreau ca ea să se ducă să vorbească cu mama.
Vrea să te duci să vorbeşti cu Christine.
Nu.
Nu pot...
nu pot să dau ochii cu ea.
Am nevoie de ea să-i spună mamei mele ce i-am spus înainte să mor.
Nu credeam că o să mă primeşti.
- Melinda mi-a zis că ai ceva să-mi spui. - Aşa e.
Vreau să-ţi deschizi inima şi să asculţi.
Suzanne vrea să-ţi spună ceva important.
Christine...
în ziua în care a murit Daniel,
când am auzit
izbitura, am alergat la maşină.
Când am ajuns, Daniel era conştient.
S-a uitat la mine,
şi mi-a spus ceva ce nu ţi-am spus până acum.
A spus...
Îmi doresc să fi tu mama mea.
Ţi-a spus ţie asta?
Este îngrozitor ce-mi spui, chiar dacă este adevărat.
Ştiu. Îmi pare rău.
Acest lucru nu ţi l-aş fi spus niciodată.
- Atunci de ce mi-l spui acum? - Pentru că Daniel a vrut să afli şi tu.
Despre ce vorbeşti?
Christine, lucrurile stranii care se petrec în casă, sunetele,
accidentul Georginei, sunt din cauza lui Daniel.
El mai este încă aici.
Ţi-ai ieşit din minţi?
E adevărat.
Nici eu n-am crezut, dar e adevărat.
Chiar dacă te muţi de aici nu o să rezolvi nimic. Daniel o să vină după tine.
Deci tu îmi spui că fiul meu...
mă vânează?
Da...
şi acum este aici de faţă.
Dumnezeule. E prea mult.
Prea mult.
Întreab-o dacă-şi aminteşte de promisiune.
Vrea să ştie dacă-ţi aminteşti de promisiunea pe care i-ai făcut-o.
Dacă este cu adevărat aici, întreabă-l pe el.
După ce s-a întors dintr-o călătorie de afaceri de două săptămâni.
Danny, am de lucru.
Tot timpul?
Nu tot timpul. Ştiu că aşa pare.
Ba da, tot timpul.
Chiar şi atunci când eşti acasă, vorbeşti la telefon, lucrezi la computer, ai o ocupaţie.
Ducem o viaţă bună. Cine crezi că plăteşte pentru tot?
Nimic nu e pe gratis, scumpule. Şti şi tu asta.
Da...
Dar la ce bun să avem de toate? La ce bun?
Nu mai stai deloc cu mine.
Bine.
Ce spui de sâmbătă, vrei să mergem la un meci de baseball?
Doar noi doi. După care, o să mergem la Geneo să mâncăm pizza. Cum ţi se pare?
Sper.
Bine, atunci aşa rămâne, da?
Ca şi alte dăţi, nu şi-a ţinut promisiunea.
Da, sunt aceleaşi haine. Mă uit la ele chiar acum.
Trebuie să plec.
Nu poţi vinde acelaşi model de haine şi pe internet.
Pe acelea le vindem la Bloomingdale. Asta e specificat în contractul cu ei.
Iubitule, am primit un telefon foarte important.
Mamă, o să pierdem prima repriză.
5 minute. Lasă-mă 5 minute.
Ce? Nu.
Trebuie să le scoţi de pe internet. Asta e singura soluţie.
Am plecat.
Mamă.
Plec!
Plec singur!
Ţi-a spus el asta?
Chiar acum?
De ce?
Pentru că vrea să şti de ce a fost atât de furios,
şi încă nu ia trecut.
Daniel,
Am făcut totul pentru tine.
Ai mei nu mi-au dat nimic. Nu trebuia să las să se întâmple asta cu tine.
Nici ai mei mu mi-au oferit nimic. Aveam doar o mulţime de lucruri.
Aveam nevoie de ea lângă mine.
A spus că tot ce i-ai oferit era nesemnificativ.
Vroia doar să-şi petreacă timpul cu tine. De asta avea nevoie.
Te-a iubit, Christine.
Vorbea mereu despre tine. Mereu se gândea ce ar putea să te facă fericită,
ce ar putea să te facă mândră de el.
Am fost mândră de el.
Îmi doresc să-mi fi arătat asta, uneori.
Şi-a dorit doar să-i fi arătat ce simţi.
Credeam că ştie.
Spune-i să se poarte altfel cu Jessie.
Să n-o facă şi pe ea nefericită.
Vrea să te porţi altfel cu Jessie. Are multă nevoie de tine.
Bine.
Spune-i că din această cauză le-am speriat pe celelalte bone de până acum.
De aceea le-a creat probleme celorlalte bone.
Spune-i că îmi pare rău.
Ştie.
Spune-i că o să fiu bine acum...
că vreau ca ea să fie fericită.
- Ar trebui să trec dincolo? - Lumina?
Da.
Spune-i Suzannei că nu trebuie să-i mai fie teamă să aibă grijă de copii.
Cineva ar putea avea nevoie de ea.
Te iubesc.
Mulţumesc.
Adio.
- Mă duc la ea. - Nu. Mă duc eu.
Am venit acasă!
Unde eşti?
- Uau! Bună! - Bună. Stai acasă în seara asta?
Bobby se întoarce mâine la mună. Aşa că eu intru în tură de la miezul nopţii.
Aleluia. S-a întors bărbatul acasă.
Nu, nu!
Nu!
O să-ţi gătesc în seara asta, iar tu nu o să mă ajuţi în nici un fel.
Am plecat de lângă pungile cu mâncare.
Asta trebuia să fie o surpriză, aşa că marş!
- Am spus marş. - Bine.
Iau doar o bere.
Nu pune mâna.
Şti, nu am terminat discuţia.
Ce discuţie?
Discuţia despre copii.
Credeam că am terminat acea conversaţie, cel puţin pentru un timp.
Ce ai, Mel?
Nu am nimic.
Mereu când discutăm despre asta, începi să râzi.
Ştiu că trebuie să mai aşteptăm. E în regulă. Dar...
mai e ceva.
Ca şi cum ai fi speriată de asta.
Poate că sunt.
De ce?
Pentru că întotdeauna, când un dar sare o generaţie.
Acum nu mai sunt sigură.
Ţi-e teamă că am putea avea un copil care să poată...
Nu...
da, nu ştiu. E doar... e greu să fi diferit.
E o luptă, mai ales atunci când eşti copil. Ridicolul, umilirea, singurătatea.
Te simţi singură?
Nu mă mai simt singură, dar
uite ce s-a întâmplat cu relaţia mea cu mama.
Foarte rar vorbea cu mine. Uneori nici măcar nu mă privea.
Dacă o să mă port şi eu la fel cu copii mei?
Asta n-o să se întâmple.
Te cunosc.
Copii noştri vor fi conştienţi de ceea ce sunt,
şi vor şti că e în regulă.
Orice s-ar întâmpla,
îi vom iubi.
Cum o să te simţi tu?
Eu? Aş fi fericit să procreăm o mulţime de vânători de fantome.
Acum ştiu că eşti un mincinos.
Nu sunt. Dacă toţi vor fi ai tăi, nu văd ce ar putea fi altceva.
Hai să-i facem.
Resincronizare:DISTEL steloo@gmail.com